Am ajuns atât de departe. Am pierdut atât de mult.
Spui că mi-ai încătușat fratele pe un acoperiș și l-ai lăsat acolo?
E greu să ai încredere când cineva poate pleca oricând.
Dar cei care mor și cei care pleacă nu sunt pierduți pentru totdeauna.
Eu cred asta. Trebuie.
- Și amintindu-ne vocile lor... - Au nevoie de tine.
...așa îi ținem în viață.
Viitorul ne aparține acum.
Pune arma jos. Stai pe loc.
- Elimină-l pe tipul ăsta. - Pune cuțitul jos.
- Fă-o sau vom trage. - Dă-i drumul. Acum.
Toată lumea să se retragă.
L-ai auzit. Lasă arma jos.
Nu este vorba doar despre tine. Am nevoie de el în viață.
Dixon. Nu aici.
- Nu așa. - Îl alegi pe nemernicul ăsta?
- Dacă o făceam erai mort deja. - Fă ce trebuie să faci.
Daryl.
- Ce ai făcut? - Am făcut o înțelegere pentru noi.
Nu-ți face griji. Va trăi.
Deci e un nou început?
Datorii, morți de ambele părți.
Obținem provizii, apă, arme.
Pamela oferă tot ce avem nevoie pentru a termina reconstrucția.
- Fără obligații. - Apoi mergem acasă?
Asta e la latitudinea fiecăruia să decidă.
- Ce obține Pamela din asta? - Pe Hornsby.
Spunem oamenilor ce a făcut,
în casa aceea unde au murit oameni.
- Cade vina pe el pentru asta. - E vorba de salvarea fiului ei.
Nu mai este problema noastră.
Vorbim despre asta cu oamenii noștri când vor ajunge aici.
Trebuie să ne gândim la multe.
Corect. Da. De exemplu, cum au ucis majoritatea oamenilor noștri.
Altcineva?
Cred că cel mai important lucru este că suntem împreună.
Nu vreau să mai lupt singură.
Nu am încredere în ei. Dar dacă spui că înțelegerea ne aduce iar
acasă, cu regulile noastre, atunci cred că merită riscul.
Bine.
Vrei să mă muți câțiva metri?
Cred că sunt blocat pe un furnicar aici.
Obișnuiește-te cu asta.
Mereu am crezut că ne înțelegem bine.
Câți dintre oamenii mei ai ucis?
Mercer. Credeam că ți-ai dat seama până acum.
Nu sunt oamenii tăi.
Mai bine treci la treabă, soldat.
Vei fi dus înapoi în Commonwealth și judecat.
Uite, Pamela, suntem doar noi doi. Lasă teatrul.
Nu e teatru, Lance. Ai mers prea departe.
Serios?
Părea să nu ai o problemă cu modul în care îmi făceam treaba înainte.
Nu vorbim despre trecut. Ci de prezent.
Și ai făcut dezastru acum.
Stai așa.
Ai putea supraviețui dacă joci corect.
Dar viața ta la Commonwealth s-a încheiat.
S-a încheiat?
După toți anii ăștia, după tot ce am făcut în slujba ta...
Te rog. Te-ai slujit pe tine mai presus de orice și de oricine.
Mereu ai încercat din greu să dovedești că lumea greșește.
Refuzi să vezi, dar am devenit cineva.
Ești un băiețel furios care se minte singur, Lance.
Încerci să câștigi un joc, dar ești prea prost ca să-ți dai seama
că nu ai fost niciodată participant la joc.
Încă mai ai nevoie de mine.
Dacă mi se întâmplă ceva,
anumite alianțe ale Commonwealth-ului,
anumiți factori stabilizatori pot deveni o problemă.
Orice joc joci, Pamela, sunt foarte implicat în el.
Lance Hornsby a abuzat de poziția sa
și a provocat suferințe nespuse altora.
Dar, în parte, datorită asistenței prietenilor și aliaților,
împreună cu forțele noastre armate devotate,
el nu a putut scăpa.
Și vă promit tuturor, se va face dreptate.
A jucat perfect.
Hornsby cade, Sebastian scapă.
Mâine este Ziua Fondatorilor,
o oportunitate pentru comunitate de a se reuni și de a sărbători
ceea ce face cu adevărat Commonwealth-ul grozav. Oamenii săi.
Și vom sărbători.
Nu vom uita, dar vom depăși acest lucru.
Pentru că noi suntem Commonwealth-ul.
Trebuie să mai putem face ceva.
Oamenii tăi pleacă. Nu mai e problema ta.
Hei, încă sunt aici.
Știu. Mulțumesc.
Te-ai gândi vreodată la o schimbare de peisaj?
Mi-ai arătat casa ta. Aș putea să ți-o arăt pe a mea.
Poate într-o zi.
Dar nu încă.
Acum ne vom asigura că Oceanside este în regulă.
Le voi informa pe Cyndie și Rachel despre plan, să văd ce le trebuie.
Va dura puțin pentru a-i pregăti pe toți
și a aduna toate proviziile.
Mergi mai întâi la Alexandria. E într-o formă mai bună decât Hilltop.
- Ne vedem acolo. - Ai grijă.
- Sigur vrei să pleci? - Da, e în regulă.
Sunt pe drum de câteva săptămâni, ce mai contează altele, nu?
- Hei. - Hei.
Gata bagajele. Iau niște apă pentru noi, bine?
Bine. Mulțumesc.
„Ce mai contează câteva săptămâni?”
- Îmi pare rău. - Nu trebuie să-ți pară rău.
Nu, eu doar...
Henry.
Știi, nu am uitat de el.
Doar că... Nu știu.
Iei fericirea de oriunde o găsești.
Și să nu-ți pară rău niciodată.
Da?
Da.
- Ești bine? - Da. Cred că sunt.
- Nu ți-am mulțumit că ai salvat-o. - Nu ți-am mulțumit că m-ai salvat.
- Nu e nevoie. Dar o facem. - Da.
Bine. Haide. Ai grijă, da?
Și tu.
Ne vom întoarce curând.
E în regulă.
Poftim. Este al tău.
Nu-l vreau.
Bine.
Mama vorbea despre ziua în care renunța definitiv la sabie.
Nu că am fi complet în siguranță,
dar suficient pentru a simți că nu mai avea nevoie de ea.
Dacă păstrez ăla, lucrurile redevin cum erau.
- Dar ar trebui să fie mai bine. - Vor fi odată ce vom ajunge acasă.
Cum? E încă defectă.
Și cum rămâne cu ceilalți de aici? N-ar trebui să rămânem și să ajutăm?
Nu asta ați făcut tu, mama și tata la Alexandria și Hilltop?
- A fost diferit. - Ba nu.
Singura diferență e că acum
preferi să fugi decât să rămâi și să lupți.
La naiba. Încetează.
Încetează.
Încetează odată.
Avem bilete de loterie. Cumpărați bilete de loterie!
O nouă viață pentru un dolar. Loterie.
Știi, nu mai trebuie să umbli cu aia după tine.
Da, păi, urăsc să dezamăgesc copiii.
- Ar putea s-o facă altcineva. - Da.
Poate îmi place mișcarea.
Nu vii, nu-i așa?
Dacă e vorba de tratament, vom avea destule medicamente.
M-am asigurat de asta. Poate vine Tomi.
Nu e vorba de asta.
Locul meu este aici.
Când am plecat cu Eugene și Yumiko,
eram cu toții disperați după ajutor. Mai știi?
Și eram disperat să schimb ceva încă o dată.
Dar acest loc, acești oameni,
tu,
mi-ați dat o a doua șansă de a face mult mai mult.
Deci asta o să fac.
Să ajut oamenii altui Regat înainte ca acesta să se destrame.
Hei, veniți.
- Sigur. Să încercăm. - Bine.
Toți am putea face asta.
Astăzi este o zi de pomenire a celor ale căror vieți s-au pierdut
la întemeierea acestui Commonwealth.
Curajul și grija lor ne întăresc zidurile,
protejându-ne familiile, viitorul și America însăși.
Dacă vor auzi asta, de ce trebuie să țin un discurs?
Trebuie să faci anumite lucruri
dacă vrei să conduci vreodată acest loc.
Max, poți...
„Este un privilegiu absolut să fiu alături de voi astăzi aici,
„când onorăm fondarea marelui nostru cămin.”
E o porcărie. Nu am nevoie de asta. Voi conduce pentru că sunt Milton.
Ai pus destule în pericol cu prostia ta.
Trebuie să vadă că nu ai nimic de ascuns
și să li se amintească că ești nepotul lui.
- Sunt. - Atunci arată-le. Arată-mi.
- O voi face. - Știu că o vei face.
Politica nu a fost prima mea alegere.
Te-ai născut pentru a conduce acest loc.
Se pare că lichidul amniotic este puțin crescut.
- Ce înseamna asta? - Că ești în locul potrivit.
Putea fi o problemă dacă nu o descopeream devreme,
dar acum te vom ține sub observație și vei fi bine.
- Nu devine prea real pentru tine? - Nu.
Nu.
- Dar este real. - Totul va fi bine.
- Să rămânem aici nu este o opțiune. - Da.
Nu este.
Suntem căutați.
Nu pot risca. Nu o voi face.
Știi, tot aud vocea tatălui meu în cap,
spunând: „Viața ta nu mai e a ta odată ce ai copii.
„Se schimbă pentru totdeauna.”
Mereu am vrut să știu ce înseamnă asta. Și în sfârșit înțeleg.
Și îi tot aud pe Ian și Jessie.
Și pe toți oamenii pe care i-au ucis.
Nu avem nevoie de acest loc.
Pentru că e vorba de noi acum.
Da.
Bine. Unde e Judith?
- R.J., unde e Judith? - Nu ar trebui să spun.
Ar trebui să facă bagajele.
I-am spus să facem bagajele, dar ea a spus că nu vine.
Unde s-a dus?
Nu știu.
CELEBRAREA ZILEI FUNDATORILOR COMMONWEALTH
O vom găsi.
Nu prea mă pricep la a fi părinte.
Păi, asta ești pentru ea acum.
- El ce ar face? - Nu. Rick nu e aici. Tu ești.
E ciudat, să fii brusc părinte.
Când s-a născut Sophia, habar nu aveam ce fac.
Tot ce știam cu adevărat era că o iubesc.
Era atât de micuță. Depindea de mine pentru tot.
Greutatea luării unei decizii făcea diferența.
Sperăm doar că alegerea pe care o facem e cea corectă atunci.
Te vei descurca. Știu că o vei face.
Da.
- Nu cred că e o idee bună. - Nu prea avem de ales.
- Bineînțeles că avem. - Eugene, trebuie să fac ceva.
Lucrez pentru ea de ani de zile.
Chiar dacă nu știam ce se întâmplă cu adevărat,
știam bine că Sebastian creează probleme și am acceptat asta.
Nu știi cum e să simți acest fel de vinovăție.
Ai fi surprinsă. Sunt destul de obișnuit cu povara vinovăției.
Am fost mândră de ce am făcut.
M-am obișnuit să simt că poate totul va fi mereu la fel.
De parcă eram prinși în lumea veche.
După toate astea, de ce nu ar trebui să ne dorim ceva mai bun?
Și gândind așa m-am simțit bine.
Ca și cum chiar am putea schimba lucrurile.
Dar totul este șters.
Deci trebuie să încerc, orice s-ar întâmpla.
Dar dacă nu vrei să faci asta, dacă e prea mult...
Vreau să fim în siguranță. Nu putem avea încredere în acest om.
Dar dacă crezi cu adevărat că există o șansă să ne poată ajuta,
atunci voi îndura.
Și voi da totul.
- Am crezut că ai plecat deja. - Nu chiar.
Hrană pentru conversație.
Asta e pentru dățile când te-am scos din închisoare?
Sunt surprins că nu ești în stare să faci același lucru pentru tine.
Cine spune că nu o fac?
Încerc să n-o iau personal.
- Ăsta e jocul, nu? - Pot ajuta?
Joci prost, Eugene.
Dacă vrei ceva, cere.
Caut orice informație care ar putea dăuna
Pamelei sau descendenților ei.
Asta e greu.
Mi-ar plăcea să ajut.
Dar ironia e că ea e probabil unicul motiv pentru care sunt viu.
Un sfat prietenesc?
Dacă te iei de familia Milton, te vor zdrobi.
Pamela e mai bună. Oamenii voiau capul fiului ei.
Acum dansează pe străzi, sărbătorind moștenirea Milton.
Fondatorii Commonwealth-ului.
Așa că crede-mă când spun că e mai bine
dacă te împaci cu Pamela și cu fiul ei sadic.
Eugene, asigură-te că îi spui și prietenei tale.
Se pricepe să se ascundă la vedere chiar lângă Pamela.
Ar trebui să continue.
N-aș vrea să ajungeți într-o celulă ca a mea.
Trebuie să trăiți amândoi cu asta.
Doar dacă nu sunteți dispuși să distrugeți totul.
PRIMA BISERICĂ CREȘTINĂ DIN COMMONWEALTH
Să le faceți după porunca
pe care v-am poruncit-o.
Fiți puternici și curajoși.
Nu vă temeți și nu vă înspăimântați de ei,
căci Domnul Dumnezeul vostru este cu voi.
El nu vă va lăsa și nu vă va părăsi.
- Ultima mea predică. - Nu e ultima.
- Haide. - Ați făcut bagajele?
- Vrei să iau ceva de aici? - Enoriașii mei mi-au adus mâncare.
Ne putem bucura de ambrozia dnei Brennan în drum spre casă.
Asta e problema ta.
Știi, nu credeam că mă voi întoarce la asta.
La El.
Dar am făcut-o.
Oamenii care stau în aceste strane, mi-au dat asta.
Le-ai dat și tu ceva, știi.
Și ceea ce ai dat va fi aici mult timp după ce vei pleca.
Da.
Mi-aș fi dorit să aducă vată de zahăr în schimb.
Același lucru în fiecare an.
Instalăm totul, strângem totul
și nici nu apucăm să vedem evenimentul principal.
Nu contează, atâta timp cât aud numerele alea de la loterie.
Promit că voi uita de tine când voi câștiga.
Vă putem ajuta?
- Nu am vrut să te îngrijorez. - Știu.
- Eu doar... - Ai vrut să fii singură.
Înțeleg.
Aveam și eu o ascunzătoare așa.
Când doream să mă ascund și să nu merg acasă.
- Unde te duceai? - În spatele casei mele era un râu.
Obișnuiam să mă duc acolo, să aștept ca tatăl meu să se culce.
Erai singur mult?
- Da. - Nu mă deranjează să fiu singură.
- Uneori îmi place mai mult. - Îți dă timp să te gândești.
Să înțeleg lucrurile, presupun.
- Îmi pare rău pentru mai devreme. - Nu-i nimic.
Nu știu ce fac.
Mă străduiesc foarte mult.
Mi-aș dori ca lucrurile să fie așa cum vrei tu să fie.
Așa ar trebui să fie. Dar nu sunt.
Și trebuie să te protejez.
O să țin eu pistolul o vreme, până când o să-l vrei.
Sau nu.
Dar oricum te-ai procopsit cu mine.
- Ne-am înțeles? - Da.
Pot să-mi iau la revedere de la prietenii mei?
Da. Ajută-mă să mă ridic.
„Este un privilegiu absolut să fiu alături de voi astăzi aici,
„când onorăm fondarea marelui nostru cămin.”
- Par un cretin. - Vei fi grozav.
Asta e pentru mai târziu și mă duc acasă să mă schimb.
Bine. Sună bine.
E o porcărie.
Hei.
Mulțumesc.
O faci?
Nu cred că am de ales.
- Ai. Cu toții avem de ales. - Nu după spusele mamei mele.
Trebuia să fie fratele meu.
Pe el l-a vrut. Eu sunt doar cel care a rămas.
Ai putea fi mai mult decât atât.
Despre asta e vorba? Tu ești servitoarea ei.
Mă faci să fac ce dorește ea, nu?
Nu lucrez doar pentru mama ta. Sunt și cetățean.
Bine.
A conduce nu înseamnă doar să le spui oamenilor cuvintele ei.
Adevărul ar putea fi calea de urmat. Oamenii respectă așa ceva.
Oamenii nu vor onestitate.
Vor să li se spună că totul este în regulă
ca să poată continua să ignore lumea asta dezastruoasă.
Nu e adevărat.
Te rog. Commonwealth-ul e construit pe acceptarea minciunilor.
Nevoia disperată de a crede
că vechiul vis american este încă real.
Știi: „Orice e posibil.” „Ne putem ridica deasupra condiției noastre.”
E o glumă nenorocită.
Realitatea e că săracii rămân săraci
pentru ca noi, bogații, să putem face tot ce ne dorim.
Jocul e trucat. Nu se pot ridica prin forțe proprii.
Doamne, mama alege câștigătorii loteriei.
Și nimic nu contează și nimic nu se va schimba vreodată.
Dar acei oameni despre care crezi că vor onestitate...
Da, sunt pur și simplu prea proști să vadă asta. E jalnic.
A sunat ca și cum crezi asta.
Dar poate ai ales să fii un nemernic răsfățat.
Dacă toți se așteaptă la asta, pe cine mai poți dezamăgi?
Da. Du-te să te distrezi.
Bravo.
Bilete de loterie!
Toată lumea are nevoie de o șansă.
Ești bine?
- Doamnelor și domnilor... - Voi fi bine.
...vă rugăm să vă ocupați locurile, evenimentul urmează să înceapă.
Acesta e președintele nostru.
Oameni ai Commonwealth-ului, sunteți gata să fiți martorii
unei lupte memorabile?
Atenție.
Bine.
Dumnezeule!
Unu, doi, trei.
Commonwealth!
- Să vă aud. Haideți. - Commonwealth!
Commonwealth!
Să le mulțumim din suflet combatanților noștri.
Și acum, pentru a continua această zi minunată,
fiul meu Sebastian vrea să spună câteva cuvinte.
Mulțumesc. Este o onoare și un privilegiu
să fiu aici cu voi astăzi pentru a sărbători...
- Ce face? - Haide.
Știu că mulți dintre voi nu aveți o părere bună despre mine.
Știu că probabil merit asta.
Va dura foarte mult
pentru a câștiga încrederea și a mă ridica la înălțimea moștenirii mele.
Nu am cuvinte să descriu ce înseamnă acest loc pentru mine.
Dar bunicul meu avea.
Cu umilință, vă rog să-mi fiți alături pentru a asculta cuvintele
înțelepte ale președintelui Milton, fondatorul Commonwealth-ului.
Te rog. Commonwealth-ul e construit pe acceptarea minciunilor.
Nevoia disperată de a crede
că vechiul vis american este încă real.
Știi: „Orice e posibil.” „Ne putem ridica deasupra condiției noastre.”
E o glumă nenorocită.
Realitatea e că săracii rămân săraci
pentru ca noi, bogații, să putem face tot ce ne dorim.
Jocul e trucat. Nu se pot ridica prin forțe proprii.
Doamne, mama alege câștigătorii loteriei.
- Și nimic nu contează... - Știam eu. Ți-am zis.
...și nimic nu se va schimba vreodată.
Cățea!
Oprește caseta aia.
- Așteaptă. - Du-te.
Da, sunt pur și simplu prea proști să vadă asta.
Hei.
- Veniți spre ring. - Vă rog, rămâneți calmi.
Nimeni nu trage cu armele.
Opriți-vă!
Înapoi! Înapoi acum!
Umblători!
Zombi! Avem zombi în piață!
Întoarce-te! Ești moartă!
Tango! Toate unitățile să vină în piață.
Morții au trecut de ziduri. Voi șase, veniți cu mine.
Protejați-o pe guvernatoare până vă dau alte ordine.
Unde te duci? Ar trebui să mă protejezi.
Treaba mea e să protejez Commonwealth-ul, doamnă.
Judith.
- Haide. Să mergem. - Dă-mi arma.
Au nevoie de ajutorul nostru.
Vom face asta împreună, bine? Haide.
Cățea proastă! Ești un nimic.
Ajutor! Ajutați-mă!
Ajutați-mă!
- Nu! - Trebuie să plecăm.
Ajutor!
Nu!
Ajutați-mă!
Da, sunt pur și simplu prea proști să vadă asta.
Te rog. Commonwealth-ul e construit pe acceptarea minciunilor.
Nevoia disperată de a crede
că vechiul vis american este încă real.
Știi: „Orice e posibil.” „Ne putem ridica deasupra condiției noastre.”
E o glumă nenorocită.
Realitatea e că săracii rămân săraci
pentru ca noi, bogații, să putem face tot ce ne dorim.
Subtitrarea: Mariana Mazilu