Idáig jutottunk. Annyi mindent elvesztettünk.
Egy tetőhöz bilincselted a bátyámat, és ott hagytad?
Nehéz megbízni másokban, amikor bárki, bármikor elmehet.
De akik meghalnak és akik elmennek, nem vesznek el örökre.
Én hiszek ebben. Muszáj.
- Ha emlékszünk a hangjukra... - Szükségük van rád.
...azzal életben tartjuk őket.
A jövő most már a miénk.
Fegyvert eldobni! Megállj!
- Lődd le a fickót! - Le a kést!
- Rajta, különben lövünk! - Engedd el! Most rögtön!
Fegyvert le!
Hallotta! Le a fegyvert!
Ez nem csak magáról szól. Élve kell nekem.
Dixon! Ne itt!
- Ne így! - Ezt a szarházit választod?
- Akkor már halott lennél. - Tedd, amit tenned kell!
Daryl!
- Mit műveltél? - Alkut kötöttem az érdekünkben.
Ne aggódjon! Túléli.
Szóval tiszta lappal kezdjük újra?
Adósság, halottak mindkét oldalon.
Élelmet, vizet, fegyvert kapunk.
Pamela mindent megad, ami kell, hogy befejezzük az újjáépítést.
- Nincs semmi megkötés. - Aztán egyszerűen hazamegyünk?
Ezt mindenki maga dönti el.
- Mit nyer ezen Pamela? - Hornsbyt.
Elmondjuk az embereknek, hogy mit művelt odakint
a házban, ahol sokan meghaltak.
-Ő viszi el a balhét. - Szóval a fia megmentéséről van szó.
Ez már nem a mi gondunk.
Majd megbeszéljük a mieinkkel, ha ideérnek.
Sok mindent át kell gondolnunk.
Igen. Például azt, hogy ezek ölték meg a mieink többségét.
Még valaki?
Szerintem az a legfontosabb, hogy együtt vagyunk.
Nem akarom többé egyedül csinálni.
Nem bízom bennük. De ha azt mondod, ez az alku hazajuttat minket,
ahol a saját szabályaink szerint élünk, megéri a kockázatot.
Jól van.
Nem tolna odébb pár méterrel?
Azt hiszem, egy hangyabolyon ülök.
Szokjon hozzá!
Mindig azt hittem, jól kijövünk egymással.
Hány emberemet ölette meg?
Mercer! Azt hittem, már rájött.
Ők nem a maga emberei.
Jobb lesz, ha hozzálát, katona!
Visszavisznek a Nemzetközösségbe, és bíróság elé állítanak.
Nézd, Pamela, négyszemközt vagyunk. Hagyd a színjátékot!
Ez nem színjáték, Lance. Túl messzire mentél.
Ez komoly?
Eddig nem volt problémád azzal, hogyan végeztem el a munkát.
Nem a múltról beszélünk. Csakis a jelenről.
És a jelenből nagy zűrt csináltál.
Várjunk!
Talán túléled, ha ügyesen játszol.
De az életednek a Nemzetközösségben vége.
Vége?
Annyi év után, mindazok után, amit a szolgálatodban tettem...
Ugyan! Te mindig mindent a saját érdekedben tettél.
Mindig azt próbáltad bebizonyítani, hogy a világ téved.
Nem vagy hajlandó elismerni, de lett belőlem valaki.
Egy dühös, téveszmés kisfiú vagy, Lance.
Próbálsz nyerni egy játékban, de túl ostoba vagy ahhoz,
hogy felismerd, valójában soha nem is voltál részese.
Még mindig szükséged van rám.
Ha valami történik velem,
a Nemzetközösség egyes szövetségesei,
egyes stabilizáló tényezők valószínűleg problémává válnak.
Bármilyen játékot is játszol, Pamela, én nagyon is részese vagyok.
Lance Hornsby visszaélt a pozíciójával,
és elmondhatatlan szenvedést okozott másoknak.
De részben a barátok és szövetségesek segítségével,
valamint elkötelezett fegyveres erőink jóvoltából
nem tudott elmenekülni.
És megígérem mindenkinek, hogy igazságot szolgáltatunk!
Tökéletesen jött ki belőle.
Hornsby a bűnbak, Sebastian megússza.
Holnap van az Alapítók Napja,
ez lehetőség a közösségünknek arra, hogy közösen ünnepeljük azt,
ami igazán nagyszerűvé teszi a Nemzetközösséget. Az embereket.
És ünnepelni fogunk!
Nem felejtünk, de felül fogunk emelkedni ezen!
Mert mi vagyunk a Nemzetközösség!
Csak tehetünk még valamit.
A tieid elmennek. Ez már nem a te gondod.
Még mindig itt vagyok melletted!
Tudom. Köszönöm.
Kapható lennél valaha a környezetváltozásra?
Te megmutattad az otthonod. Most rajtam a sor.
Egy nap talán.
De még nem.
Most Oceanside-ról kell gondoskodnunk.
Beavatom Cyndie-t és Rachelt, meglátjuk, mire van szükségük.
Eltart egy ideig, amíg mindenkit felkészítünk
és összeszedjük a készleteket.
Előbb menj Alexandriába! Jobb állapotban van, mint Hilltop.
- Ott találkozunk. - Vigyázz magadra!
- Biztos el akarsz menni? - Nem gond.
Hetek óta úton vagyok, még pár hét már meg se kottyan, nem?
- Szia! - Szia!
Kész a pakolás. Hozok vizet, jó?
Jó. Köszönöm.
"Még pár hét már meg se kottyan?"
- Elnézést! - Nem kell szabadkoznod.
Nem, én csak...
Henry.
Tudod, nem feledkeztem meg róla.
Ez csak egy... Nem is tudom.
Az ember ott tesz szert némi boldogságra, ahol talál.
És emiatt soha ne szabadkozz!
Tényleg?
Tényleg.
- Jól vagy? - Igen, azt hiszem.
- Köszönöm, hogy megmentetted. -Én köszönöm neked, hogy te engem.
- Nem a köszönetért csináljuk. - Nem.
Na jó. Gyere ide! Vigyázz magadra odakint, jó?
Te is.
Hamarosan visszajövünk.
Semmi baj!
Tessék. Ez a tiéd.
Nem kérem.
Jól van.
Anya arról a napról beszélt, amikor végleg leteszi a kardot.
Persze akkor se leszünk teljes biztonságban,
de eléggé ahhoz, hogy úgy érezze, nincs rá szükség.
Ha ezt megtartom, olyan lesz minden, mint volt.
- Pedig javulnia kéne. -Úgy lesz, ha hazaértünk.
Hogyhogy? Még mindig romokban van.
És mi lesz a többiekkel? Nem kéne itt maradnunk segíteni nekik?
Te, anya és apa nem ezt csináltátok Alexandriában és Hilltopban?
- Az más volt. - Nem volt más.
Csak most inkább menekülnél,
mint hogy maradj és harcolj.
Az istenit! Hagyd ezt abba!
Elég!
Hagyd abba!
Lottószelvény! Itt kapható a sorsjegy!
Új élet egy dollárért! Lottó!
Tudod, hogy már nem muszáj tologatnod.
Nem akarok csalódást okozni a gyereknek.
- Biztos más is képes rá. - Igen.
Talán csak élvezem a testmozgást.
Nem jössz velünk, ugye?
Ha a kezelés miatt, bőven lesz gyógyszerünk.
Gondoskodtam róla. Talán Tomi is jöhetne.
Nem erről van szó.
Nekem itt a helyem.
Amikor elindultam Eugene-nel és Yumikóval,
kétségbeesetten kerestük a segítséget. Emlékszel?
Kétségbeesetten akartam még egyszer, utoljára tenni valamit.
De ez a hely, ezek az emberek,
te,
adtak egy második esélyt, hogy ennél sokkal többet tegyek.
Szóval ezt fogom tenni.
Segítek egy másik királyság lakóinak, mielőtt széthullik.
Hé, gyertek csak!
- Jó. Próbáljuk ki! - Oké.
Mind megtehetnénk.
Ma van az emlékezés napja azokra, akik életüket vesztették
a Nemzetközösség megalapítása idején.
Az ő bátorságuk és kitartásuk erősíti a falainkat,
védelmezi családjainkat, a jövőt és Amerikát.
Ha ezt úgyis hallják, miért kell beszédet tartanom?
Bizonyos dolgokat meg kell tenned,
ha valaha is vezetni akarod ezt a helyet.
Max, megtenné...
"Hatalmas kiváltság, hogy itt lehetek önökkel ma,
"amikor nagyszerű otthonunk megalapítását ünnepeljük."
Baromság! Semmi szükség erre! Azért leszek vezető, mert Milton vagyok!
Már épp elég bajt okoztál az ostobaságoddal!
Látniuk kell, hogy nincs rejtegetnivalód,
és emlékeztetni őket, hogy te az ő unokája vagy!
- Az is vagyok. - Akkor mutasd meg nekik! És nekem!
- Megmutatom. - Tudom, hogy így lesz.
Én sem politikus akartam lenni.
Te arra születtél, hogy vezesd ezt a helyet.
Úgy tűnik, kicsit sok a magzatvíz.
- Ez mit jelent? - Hogy jó helyen van.
Lehetne belőle probléma, ha nem vesszük észre idejekorán,
de most figyelni fogjuk, és minden rendben lesz.
- Nem kezd túl valóságos lenni neked? - Nem.
Nem.
- De valódi. - Minden rendben lesz.
- Nem maradhatunk itt. - Nem.
Nem maradhatunk.
Sokan számítanak ránk.
Nem sodorhatom veszélybe őket. Nem vagyok rá hajlandó.
Tudod, folyton apám hangját hallom magamban, ahogy azt mondja:
"Az életed többé nem a sajátod, ha gyerekeid vannak.
"Soha többé nem lesz ugyanaz."
Mindig tudni akartam, ez mit jelent. És most végre megtudom.
Én pedig folyton Iant és Jessie-t hallom.
És az összes embert, akit megöltek.
Elég volt ebből a helyből.
Mert most már rólunk van szó.
Igen.
Jól van. Hol van Judith?
- R.J., hol van Judith? - Nem szabad elmondanom.
Csomagolnia kéne.
Mondtam neki, de azt mondta, nem jön.
Hova ment?
Nem tudom.
A NEMZETKÖZÖSSÉG ALAPÍTÓINAK ÜNNEPSÉGE
Meg fogjuk találni.
Ez a szülő-dolog nem igazán megy nekem.
Pedig most már az vagy neki.
- Rick mit tenne a helyemben? - Ezt ne! Ő nincs itt. Te vagy.
Fura hirtelen szülővé válni.
Amikor Sophia megszületett, fogalmam se volt semmiről.
Csak annyit tudtam, hogy szeretem.
Olyan pici volt! És mindenben csak rám számíthatott.
A döntések súlya az, ami számít.
Csak reménykedünk, hogy az adott döntés az adott időben helyes.
Majd ráérzel. Menni fog.
Igen.
- Nem hinném, hogy ez jó ötlet. - Nem igazán van választásunk.
- Dehogy nincs! - Eugene, tennem kell valamit!
Évek óta az irodájában dolgozom.
Még ha nem is tudtam, mi folyik itt valójában,
azt tudtam, hogy Sebastian gáz, mégsem tettem semmit!
Te nem tudod, milyen érzés az ilyen bűntudat!
Meglepődnél. Meglehetősen jól ismerem a bűntudat terhét.
Büszke voltam arra, amit tettünk.
Megszoktam az érzést, hogy talán sosem változik semmi.
Hogy a régi világ csapdájába estünk.
A történtek után miért ne akarhatnánk valami jobbat?
És ezek a gondolatok jó érzéssel töltöttek el.
Mintha tényleg változtatni tudnánk a dolgokon.
De most az egészet eltörlik.
Úgyhogy bármi történjék, muszáj megpróbálnom.
De ha nem akarsz részt venni ebben, ha ez túl sok...
Biztonságot akarok kettőnknek. Nem bízhatunk ebben az emberben.
De ha tényleg azt hiszed, van rá esély, hogy segíthet nekünk,
akkor lenyelem a békát.
Megteszek mindent, amit tudok.
- Azt hittem, már elment. - Nem egészen.
Táplálék a társalgáshoz.
Cserébe azért, hogy annyiszor kihoztam a börtönből?
Hangyányit meglep, hogy saját magát nem képes.
Ki mondta, hogy nem?
Próbálom nem személyes sértésnek venni.
- Ez a lényeg, igaz? - Segíthetek bármiben?
Gyenge próbálkozás, Eugene.
Ha akar valamit, ki vele!
Olyan információt keresek, ami árthat
Pamelának vagy az utódának.
Nehéz ügy.
Szívesen segítenék.
A sors iróniája, hogy valószínűleg csak Pamela miatt élek még.
Egy baráti tanács.
Ha ártani akar Miltonéknak, eltiporják.
Pamela egyszerűen ügyesebb. Az emberek a fia fejét követelték.
Most pedig az utcán ujjongva ünneplik Miltonék örökségét.
Akik a Nemzetközösség alapítói.
Szóval higgye el nekem, jobban jár,
ha jóban van Pamelával meg a szadista, szemét fiával!
Mondja el a barátnőjének is, Eugene!
Ügyesen rejtőzködik, pedig szem előtt van Pamela mellett.
Folytatnia kéne.
Nem szeretném, ha maguk ketten is egy ilyen cellában végeznék.
Együtt kell élniük ezzel.
Hacsak nem hajlandók porig égetni az egészet.
A NEMZETKÖZÖSSÉG ELSŐ KERESZTÉNY EGYHÁZA
Bánjatok velük
az én parancsolatom szerint!
Legyetek erősek és bátrak!
Ne féljetek és ne rettegjetek tőlük,
mert az Úr, a ti Istenetek veletek lesz!
Nem hagy el benneteket.
- Az utolsó prédikációm. - Nem az utolsó.
- Gyere! -Összepakoltatok?
- Innen hozzak valamit? - A híveim hoztak nekem ételt.
Hazaúton megkóstolhatjuk Mrs. Brennan gyümölcssalátáját.
Ez mind a te érdemed.
Tudod, nem hittem, hogy visszatérek ehhez.
Hozzá.
De megtettem.
Azok adták ezt meg nekem, akik itt ülnek, ezekben a padsorokban.
Te is adtál nekik valamit.
És amit adtál, itt marad nekik jóval azután is, hogy te elmentél.
Igen.
Kár, hogy nem vattacukrot hoztak.
Minden évben ugyanaz.
Felállítjuk, leszereljük,
és még a műsort se látjuk.
Nem számít, a lényeg, hogy hallom a lottószámokat!
Ígérem, hogy elfelejtelek, ha nyerek!
Segíthetünk?
- Nem akartam, hogy aggódj. - Tudom.
-Én csak... - Csak egyedül akartál lenni.
Megértem.
Nekem is volt egy ilyen helyem.
Ha el akartam bújni, nem akartam hazamenni.
- Te hová mentél? - Volt egy folyó a házunk mögött.
Oda mentem le, megvártam, míg apám elalszik.
Sokat voltál egyedül?
- Igen. -Én nem bánom, ha egyedül vagyok.
- Néha jobb is. - Van időd gondolkodni.
Elrendezni magadban a dolgokat.
- Bocs a korábbiért! - Semmi baj.
Nem tudom, hogy kell ezt.
Nagyon igyekszem.
Bárcsak úgy lenne minden, ahogy te szeretnéd!
Úgy kellene lennie. De nem úgy van.
És nekem kell vigyáznom rád.
Nálam lesz a pisztoly egy ideig, amíg visszakéred.
Vagy nem.
De akárhogy is, nem szabadulsz tőlem.
- Megbeszéltük? - Megbeszéltük.
Elbúcsúzhatok a barátaimtól?
Persze. Segíts fel!
"Hatalmas kiváltság, hogy itt lehetek önökkel ma,
"amikor nagyszerű otthonunk megalapítását ünnepeljük."
- Milyen nyálas duma ez? - Remek leszel.
Ez későbbre kell, most hazamegyek átöltözni.
Rendben. Meglesz.
Baromság!
Hahó!
Köszi.
Megcsinálod?
Nem hiszem, hogy van választásom.
- Dehogy nincs. Mindenkinek van. - Anyám szerint nincs.
A bátyám dolga lenne.
Anyám őt akarta. De csak én maradtam.
Ennél több is lehetnél.
Hát erről van szó? Csak anyám talpnyalója vagy!
Ráveszel, hogy azt tegyem, amit akar, igaz?
Nem csak édesanyádnak dolgozom. Állampolgár is vagyok.
Oké.
A vezetés nem csak arról szól, hogy elismétled az ő szavait.
A megoldás némi igazmondás lehet. Az emberek respektálják.
Nem akarnak őszinteséget.
Azt akarják hallani, hogy minden rendben van,
hogy ne kelljen foglalkozniuk ezzel az istenverte káosszal a világban.
Ez nem igaz.
Ugyan! A Nemzetközösség arra épült, hogy a nép elhiszi a hazugságokat.
A kétségbeesett szükségletre,
hogy elhiggyék, a régi amerikai álom még valóság.
"Bármi lehetséges!" "Bármi lehet belőlünk!"
Egy vicc az egész, basszus!
A valóság az, hogy a szegények szegények maradnak,
hogy mi, gazdagok azt tehessük, amit csak akarunk!
A játék meg van bundázva. Nincs kiút.
Basszus, anyám személyesen választja ki a lottó nyerteseit!
És semmi sem számít, és soha semmi sem fog megváltozni!
És azok az emberek, akik szerinted őszinteséget akarnak...
Túl ostobák ahhoz, hogy ezt belássák. Szánalmas!
Ez úgy hangzott, mintha hittél volna benne.
De talán szívesebben vagy elkényeztetett seggfej.
Ha mindenki erre számít tőled, kinek okoznál csalódást?
Menj játszani!
Szép volt!
Lottószelvények! Tessék a sorsjegyeket!
Mindenkinek kell egy esély!
Jól vagy?
- Hölgyeim és uraim... - Minden oké.
... kérem, foglaljanak helyet, hamarosan kezdődik a fő attrakció!
Ő a mi elnökünk!
A Nemzetközösség népe, mindenki készen áll tanúja lenni
minden idők legnagyobb csatájának?
Vigyázz!
Jól van.
Te jó ég!
Egy, kettő, három!
Nemzetközösség! Nemzetközösség!
- Hadd halljam! Gyerünk! - Nemzetközösség!
Mondjunk hálás köszönetet a harcosainknak!
És most, e csodás nap folytatásaként
a fiam, Sebastian szól néhány szót!
Köszönöm. Hatalmas kiváltság,
hogy itt lehetek önökkel ma, amikor nagyszerű otthonunk...
- Mit művel? - Halljuk!
Tudom, hogy sokan nincsenek túl jó véleménnyel rólam.
Tudom, hogy valószínűleg megérdemlem.
Hosszú út lesz odáig,
hogy kiérdemeljem a bizalmukat, és méltó legyek az örökségemhez.
Nem tudom szavakba önteni, mit jelent ez a hely számomra.
De a nagyapám képes volt rá.
Tehát kérem, hallgassuk együtt Milton elnöknek,
a Nemzetközösség alapítójának bölcs szavait!
Ugyan! A Nemzetközösség arra épült, hogy a nép elhiszi a hazugságokat.
A kétségbeesett szükségletre,
hogy elhiggyék, a régi amerikai álom még valóság.
"Bármi lehetséges!" "Bármi lehet belőlünk!"
Egy vicc az egész, basszus!
A valóság az, hogy a szegények szegények maradnak,
hogy mi, gazdagok azt tehessük, amit csak akarunk!
A játék meg van bundázva. Nincs kiút.
Basszus, anyám személyesen választja ki a lottó nyerteseit!
-És semmi sem számít... - Tudtam! Megmondtam!
...soha semmi sem fog megváltozni!
Te ribanc!
Állítsák le a felvételt!
- Várjon! - Menjen!
Túl ostobák ahhoz, hogy ezt belássák.
Hé!
- Mindenki a ringhez! - Kérem, őrizzék meg a nyugalmukat!
Senki sem süti el fegyvert!
Fegyvert le!
Vissza! Most azonnal!
Zombik!
Zombik vannak a téren!
Gyere csak ide! Halott vagy!
Tangó! Tangó! Minden egység a térre!
A halottak a falon belül vannak! Ti hatan velem jöttök!
Biztosítsátok a kormányzót az újabb utasításomig!
Hová megy? Engem kellene védenie!
Az én feladatom a Nemzetközösség védelme, asszonyom!
Judith!
- Gyere! Menjünk! - Add ide a pisztolyt!
Segítenünk kell nekik!
Együtt csináljuk, oké? Gyerünk!
Ostoba ribanc! Egy senki vagy!
Segítség!
Segíts nekem!
- Ne! - Mennünk kell.
Segítség!
Ne!
Segítség!
Valaki segítsen!
Túl ostobák ahhoz, hogy ezt belássák.
Ugyan! A Nemzetközösség arra épült, hogy a nép elhiszi a hazugságokat.
A kétségbeesett szükségletre,
hogy elhiggyék, a régi amerikai álom még valóság.
"Bármi lehetséges!" "Bármi lehet belőlünk!"
Egy vicc az egész, basszus!
A valóság az, hogy a szegények szegények maradnak,
hogy mi, gazdagok azt tehessük, amit csak akarunk!
A feliratot fordította: Vincze Ágnes