Olemme tulleet kovin pitkälle. Menettäneet kovin paljon.
Kytkitkö veljeni käsiraudoilla katolle ja jätit sinne?
On vaikea luottaa, kun kuka vain voi lähteä milloin vain.
Mutta kuolevat ja lähtevät eivät ole ikuisesti menetettyjä.
Uskon siihen. Minun on pakko.
- Heidän äänensä muistamalla... - Tämä väki tarvitsee sinua.
...pidämme heidät elossa.
Tulevaisuus kuuluu nyt meille.
Laskekaa aseenne. Pysykää paikallanne.
- Tappakaa tämä tyyppi. - Laske veitsi.
- Tee se tai ammumme. - Päästä hänet. Heti.
Lopettakaa, kaikki.
Kuulitte kyllä. Laskekaa aseenne.
Kyse ei ole vain sinusta. Tarvitsen hänet elossa.
Dixon. Ei täällä.
- Ei näin. - Valitsetko tämän paskiaisen?
- Jos valitsisin, olisit jo kuollut. - Tee, mitä hittoa täytyy.
Daryl.
- Mitä olet tehnyt? - Tein sopimuksen meille.
Älä huoli. Hän jää henkiin.
Onko kaikki siis unohdettu?
Velka, kuolemat molemmilla puolilla.
Saamme tarvikkeita, vettä ja aseita.
Pamela antaa kaiken tarvittavan jälleenrakentamiseen.
- Olemme selvillä vesillä. - Sittenkö menemme kotiin?
Siitä saa jokainen päättää.
- Mitä Pamela hyötyy tästä? - Hornsbyn.
Kerromme ihmisille, mitä hän teki täällä
talolla, jossa ihmiset kuolivat.
- Hän saa syyt siitä. - Kyse on siis pojan pelastamisesta.
Se ei ole enää ongelmamme.
Puhumme siitä väkemme kanssa, kun he saapuvat tänne.
Puolellamme on paljon ajateltavaa.
Aivan. Kuten se, että he tappoivat valtaosan väestämme.
Kukaan muu?
Minusta on tärkeintä, että pysymme yhdessä.
En halua toimia yksin enää.
En luota heihin. Mutta jos sanot tämän sopimuksen saavan meidät
koteihimme omine sääntöinemme, se on riskin arvoista.
Hyvä on.
Voisitko siirtää minua hieman?
Taidan olla muurahaiskeossa.
Totu siihen.
Luulin aina meidän tulevan hyvin toimeen.
Montako miestäni olet tapattanut?
Mercer. Luulin sinun tajunneen jo.
He eivät ole miehiäsi.
Parasta toimia, sotilas.
Sinut kuljetetaan takaisin Kansainyhteisöön oikeuden eteen.
Kuule, Pamela. Olemme kahden. Lopeta esittäminen.
En esitä, Lance. Olet mennyt liian pitkälle.
Oletko vakavissasi?
Aiemmin ei näyttänyt olevan ongelma, miten hoidin työn.
Emme puhu menneistä. Vain nykyhetkestä.
Olet tehnyt siitä melkoisen sotkun.
Odota.
Saatat selvitä tästä, jos teet asiat oikein.
Mutta elämäsi Kansainyhteisössä on ohi.
Ohiko?
Kaikkien vuosien jälkeen, kaiken palveluksessasi tekemäni jälkeen...
Älä viitsi. Palvelit itseäsi kaikkea ja kaikkia ennen.
Yritit aina kovasti todistaa maailman olevan väärässä.
Et suostu näkemään sitä, mutta olen tehnyt itsestäni jotain.
Olet vihainen, harhainen pikkupoika.
Yrität voittaa pelin, mutta olet liian hölmö tajuamaan,
ettet ole ikinä ollut pelaaja siinä.
Tarvitset minua yhä.
Jos minulle tapahtuu jotain,
tietyistä Kansainyhteisön liittolaisista,
tietyistä vakauttavista tekijöistä tulee luultavasti ongelma.
Mitä peliä pelaatkin, olen siinä paljon mukana.
Lance Hornsby käytti väärin asemaansa
ja aiheutti valtavasti kärsimystä muille.
Mutta osin ystäviemme ja liittolaistemme avun ansiosta,
omistautuneiden asevoimiemme ohella,
hän ei päässyt pakoon.
Lupaan teille kaikille, että oikeus toteutuu.
Hän pelasi tuon täydellisesti.
Hornsby saa syyt, Sebastian pääsee pälkähästä.
Huomenna on perustajien päivä,
tilaisuus yhteisöllemme kokoontua yhteen ja juhlia sitä,
mikä todella tekee Kansainyhteisöstä hienon. Sen ihmisiä.
Ja me juhlimme.
Me emme unohda vaan nousemme tämän yläpuolelle.
Koska olemme Kansainyhteisö.
On oltava jotain enemmän, mitä voimme tehdä.
Väkesi lähtee. Se ei ole enää ongelmasi.
Hei, seison yhä tässä.
Tiedän. Kiitos.
Voisitko koskaan harkita maiseman vaihtamista?
Näytit minulle kotisi. Voisin näyttää sinulle omani.
Ehkä jonain päivänä.
Mutta ei vielä.
Nyt varmistamme, että Oceanside on kunnossa.
Kerron suunnitelman Cyndielle ja Rachelille. Katson tarpeen.
Vie hetken saada kaikki valmiiksi
ja kerätä kaikki tarvikkeet.
Mene ensin Alexandriaan. Se on Hilltopia paremmassa kunnossa.
- Nähdään siellä. - Pysy turvassa.
- Haluatko varmasti lähteä? - Joo, se sopii.
Olen ollut tien päällä jokusen viikon. Mitä pari lisää on?
- Hei. - Hei.
Pakkaus on valmis. Haen meille vettä.
Hyvä on. Kiitos.
"Mitä pari viikkoa lisää on?"
- Anteeksi. - Ei tarvitse pyytää anteeksi.
Ei, minä vain...
Henry.
En ole unohtanut häntä.
Kyse on vain... Enpä tiedä.
Ilo pitää ottaa sieltä, mistä sen saa.
Älä ikinä pyydä sitä anteeksi.
Jooko?
Joo.
- Oletko kunnossa? - Joo, taidan olla.
- En kiittänyt hänen pelastamisesta. - En kiittänyt pelastamisestani.
- Ei meidän tarvitse. Toimimme vain. - Niin.
Tule. Olethan varovainen siellä?
Sinä myös.
Palaamme ennen kuin huomaatkaan.
Ei hätää.
Tässä. Se on sinun.
En halua sitä.
Hyvä on.
Äiti puhui päivästä, kun hän luopuisi miekastaan lopullisesti.
Ei, että olisimme täysin turvassa,
vaan riittävästi, ettei hän tuntisi sen tarvetta enää.
Jos pidän tuon, asiat palaavat entiselleen.
- Mutta niiden pitäisi parantua. - Parantuvatkin, kun pääsemme kotiin.
Miten? Se on yhä rikki.
Entä kaikki muut täällä? Eikö pitäisi jäädä auttamaan heitä?
Sitähän sinä, äiti ja isä teitte Alexandriassa ja Hilltopissa.
- Se oli erilaista. - Eikä ollut.
Ainoa ero nyt on,
että pakenet taistelun sijaan.
Jumalauta. Lopeta.
Lopeta.
Lopeta vain.
Arpoja täällä. Osta arpasi täältä.
Uusi elämä taalalla. Arvonta.
Sinun ei tarvitse raahata tuota mukanasi enää.
En halua tuottaa pettymystä lapsille.
- Joku muu voi varmasti tehdä sen. - Niin.
Ehkä nautin vain liikunnasta.
Et taida tulla.
Jos kyse on hoidosta, meillä riittää lääkkeitä.
Varmistin sen. Ehkä Tomi voi tulla.
Kyse ei ole siitä.
Paikkani on täällä.
Kun lähdin Eugenen ja Yumikon kanssa,
tarvitsimme kaikki epätoivoisesti apua. Muistatko?
Halusin epätoivoisesti muutosta aikaan vielä viimeisen kerran.
Mutta tämä paikka, nämä ihmiset,
sinä,
annoitte toisen mahdollisuuden tehdä paljon enemmän.
Joten niin minä teen.
Autan toisen valtakunnan ihmisiä ennen kuin se hajoaa.
Hei, tulkaa tänne.
- Toki. Kokeillaan sitä. - Selvä.
Voisimme kaikki tehdä sen.
Tänään on muistopäivä niille, joiden henki menetettiin
tätä Kansainyhteisöä perustaessa.
Heidän rohkeutensa ja sisunsa vahvistavat muurejamme,
suojelevat perheitämme, tulevaisuutta ja Amerikkaa itseään.
Jos he kuulevat tämän, miksi minun täytyy pitää puhe?
Sinun pitää tehdä tiettyjä asioita,
jos aiot joskus johtaa tätä paikkaa.
Max, voisitko sinä...
"On ehdoton etuoikeus olla kanssanne täällä tänään,
"kun kunnioitamme hienon kotimme perustamista."
Tuo on paskaa. En tarvitse tätä. Johdan, koska olen Milton.
Olet vaarantanut riittävästi tyhmyydelläsi.
Heidän pitää nähdä, ettei sinulla ole salattavaa,
ja saada muistutus, että olet hänen lapsenlapsensa.
- Olenkin. - Näytä sitten heille. Näytä minulle.
- Teen sen. - Tiedän sen.
Politiikka ei ollut minunkaan ensimmäinen valintani.
Sinä synnyit johtamaan tätä paikkaa.
Lapsiveden määrä on näköjään hieman korkea.
- Mitä se tarkoittaa? - Että olet oikeassa paikassa.
Se olisi voinut olla ongelma, jos sitä ei olisi huomattu ajoissa,
mutta nyt tarkkailemme sinua ja sinä pärjäät.
- Eikö ala olla liian todellista? - Ei.
Ei.
- Mutta se on todellista. - Kyllä se siitä.
- Tänne jääminen ei ole vaihtoehto. - Niin.
Ei se ole.
Ihmiset odottavat apuamme.
En voi vaarantaa heitä. En tee sitä.
Kuulen isäni äänen mielessäni
sanomassa: "Elämäsi ei ole sinun, kun saat lapsia.
"Se muuttuu lopullisesti."
Halusin aina tietää, mitä se tarkoitti. Vihdoin minä saan.
Minä kuulen Ianin ja Jessien äänen.
Ja kaikkien heidän tappamiensa ihmisten.
Emme tarvitse tätä paikkaa.
Koska nyt olemme me.
Niin.
No niin. Missä Judith on?
- RJ, missä Judith on? - En saisi sanoa.
Hänen pitäisi pakata.
Sanoin, että pitää pakata, mutta hän sanoi, ettei tule.
Minne hän meni?
En tiedä.
KANSAINYHTEISÖ PERUSTAJIEN PÄIVÄN JUHLA
Me löydämme hänet.
En ole kovin hyvä tässä vanhemmuusjutussa.
Se sinä olet nyt hänelle.
- Mitä hän tekisi? -Älä. Rick ei ole täällä. Sinä olet.
On outoa olla yhtäkkiä vanhempi.
Kun Sophia syntyi, en tiennyt yhtään, mitä tein.
Tiesin vain, että rakastin häntä.
Kovin pikkuruinen. Tarvitsi apuani kaikessa.
Päätöksenteon taakalla oli paljon merkitystä.
Toivomme vain, että päätämme oikein sillä hetkellä.
Sinä selvität sen. Tiedän sen.
Niin.
- En ole varma, onko tämä paras idea. - Emme voi juuri muuta.
- Tietenkin voimme. - Eugene, minun pitää tehdä jotain.
Olen ollut hänen toimistossaan vuosia.
Vaikken tiennyt, mitä todella tapahtui,
tiesin Sebastianin olevan paha ja hyväksyin sen.
Et tiedä, millaista on tuntea sellaista syyllisyyttä.
Sinä yllättyisit. Syyllisyyden taakka on aika tuttu minulle.
Olin ylpeä siitä, mitä teimme.
Totuin tunteeseen, että ehkä kaikki pysyisi aina samana.
Että olimme ansassa vanhassa maailmassa.
Miksemme yrittäisi jotain parempaa kaiken tämän jälkeen?
Sellainen ajattelu tuntui hyvältä.
Ehkä voisimme todella muuttaa asioita.
Mutta se kaikki pyyhitään pois.
Minun pitää siis yrittää, vaikka mitä tapahtuisi.
Mutta jos et halua tehdä tätä, jos tämä on liikaa...
Haluan, että olemme turvassa. Emme voi luottaa tähän mieheen.
Mutta jos todella uskot, että hän voi auttaa meitä,
minä kestän sen.
Ja teen parhaani.
- Luulin, että olisit jo lähtenyt. - En aivan.
Ravintoa keskustelua varten.
Onko tämä niistä kerroista, kun vapautin sinut sellistä?
Olen hieman yllättynyt, ettet voi tehdä niin itsellesi.
Kuka sanoo, etten voi?
En ota näitä asioita henkilökohtaisesti.
- Sitähän peli on? - Voisinko auttaa jotenkin?
Tuo on heikko esitys.
Jos haluat jotain, pyydä sitä.
Etsin tietoa, joka voisi olla vahingollista
Pamelalle tai hänen jälkeläiselleen.
Se on vaikeaa.
Haluaisin auttaa.
Mutta asian ironia on, että olen kai elossa ainoastaan Pamelan ansiosta.
Ystävällinen neuvo.
Jos jahtaat Miltoneja, he murskaavat sinut.
Pamela on vain parempi. Ihmiset halusivat pojan päätä.
Nyt he tanssivat kaduilla ja juhlivat Miltonien perintöä.
Kansainyhteisön perustajia.
Luota minuun, kun sanon olevan parempi
olla väleissä Pamelan ja hänen sadistisen paskapoikansa kanssa.
Eugene, kerro myös tyttöystävällesi.
Hän on tosi hyvä piilottelemaan näkyvillä Pamelan vieressä.
Hänen pitäisi jatkaa sitä.
En halua, että te kaksi päädytte selliin kuten minä.
Teidän pitää elää sen kanssa.
Ellette ole valmiita polttamaan koko paikkaa poroksi.
KANSAINYHTEISÖN ENSIMMÄINEN KRISTILLINEN KIRKKO
Tehkää heille sen mukaisesti
kuin olen käskenyt teitä.
Olkaa vahvoja ja rohkeita.
Älkää pelätkö älkääkä kammoksuko heitä,
koska Herra, Jumalanne kulkee kanssanne.
Hän ei jätä teitä eikä hylkää teitä.
- Viimeinen saarnani. - Ei viimeisesi.
- Tule. - Oletko pakannut?
- Haluatko täältä jotain? - Seurakuntani toi minulle ruokaa.
Voimme nauttia rouva Brennanin nektarista kotimatkalla.
Se on sinun ansiotasi.
En uskonut palaavani tähän.
Hänen luokseen.
Mutta tein sen.
Näissä penkeissä istuvat ihmiset antoivat sen minulle.
Sinäkin annoit heille jotain.
Ja antamasi on täällä kauan sinun jälkeesi.
Niin.
Olisivatpa tuoneet hattaraa sen sijaan.
Sama juttu joka vuosi.
Pystytämme sen, puramme sen
emmekä saa edes nähdä päätapahtumaa.
Ihan sama, kunhan kuulen arpanumerot.
Lupaan unohtaa sinut, kun voitan.
Voimmeko auttaa teitä?
- En yrittänyt huolestuttaa sinua. - Tiedän.
- Minä vain... - Halusit vain olla yksin.
Minä ymmärrän sen.
Minulla oli tällainen paikka.
Kun halusin piiloutua enkä mennä kotiin.
- Minne sinä menit? - Taloni takana oli joki.
Menin sinne odottamaan isäni nukahtamista.
Olitko usein yksin?
- Olin. - Yksinolo ei haittaa minua.
- Joskus pidän siitä enemmän. - Saa aikaa ajatella.
Selvittää kai asioita.
- Olen pahoillani aiemmasta. - Ei se haittaa.
En tiedä, mitä teen.
Yritän todella kovasti.
Kunpa asiat olisivat niin kuin haluat niiden olevan.
Niin niiden pitäisi olla. Mutta eivät ne ole.
Ja täytyy pitää sinut turvassa.
Pidän asetta jonkin aikaa, kunnes haluat sen.
Tai et.
Joka tapauksessa olet jumissa kanssani.
- Ovatko välimme kunnossa? - Ovat.
Saanko hyvästellä ystäväni?
Saat. Auta minut ylös.
"On ehdoton etuoikeus olla kanssanne täällä tänään,
"kun kunnioitamme hienon kotimme perustamista."
- Kuulostan ääliöltä. - Olet loistava.
Tämä on myöhempää varten. Menen kotiin vaihtamaan vaatteet.
Selvä. Kuulostaa hyvältä.
Tämä on paskaa!
Hei.
Kiitti.
Teetkö sen?
En usko juuri voivani muuta.
- Voit sinä. Voimme kaikki. - Ei äitini mukaan.
Sen pitäisi olla veljeni.
Hänet äiti halusi. Minä vain olen yhä täällä.
Voisit olla enemmänkin.
Siitäkö tässä on kyse? Olet vain hänen hännystelijänsä.
Saat minut tekemään hänen haluamansa.
En työskentele vain äidillesi. Olen kansalainen.
Selvä.
Johtaminen ei ole vain hänen sanojensa kertomista ihmisille.
Totuus voisi olla oikea keino. Ihmiset kunnioittavat sellaista.
Ihmiset eivät halua rehellisyyttä.
He haluavat kuulla, että kaikki on kunnossa,
jotta voivat sivuuttaa sotkun, joka tämä maailma oikeasti on.
Se ei ole totta.
Älä viitsi. Kansainyhteisö on rakennettu paskan uskomiselle.
Epätoivoiselle tarpeelle uskoa,
että vanha amerikkalainen unelma on yhä totta.
"Kaikki on mahdollista." "Voisimme nousta asemamme yläpuolelle."
Se on hiton vitsi.
Todellisuus on, että köyhät pysyvät köyhinä,
jotta rikkaat voivat tehdä, mitä helvettiä haluamme.
Peli on peukaloitu. On turha uurastaa.
Kristus, äitini valitsee itse arvonnan voittajat.
Eikä millään sillä ole väliä, eikä mikään koskaan muutu.
Vaan ne ihmiset, joiden luulet haluavan rehellisyyttä...
He ovat liian tyhmiä näkemään sen. Se on säälittävää.
Tuo kuulosti siltä, että uskot siihen.
Mutta ehkä valitset vain olla hemmoteltu kusipää.
Jos kaikki muut odottavat sitä, kuka jää jäljelle pettymään?
Joo. Mene pitämään hauskaa.
Hienoa työtä.
Arpoja täällä.
Jokainen tarvitsee mahdollisuuden.
Pärjäätkö?
- Hyvät naiset ja herrat... - Ihan hyvin.
...istukaa paikoillenne, koska päätapahtuma on alkamassa.
Hän on presidenttimme.
Kansanyhteisön väki, oletteko valmiita näkemään
kaikkien aikojen taistelun?
Varo.
Hienoa.
Voi luoja.
Yksi, kaksi, kolme.
Kansainyhteisö.
- Antakaa kuulua. - Kansainyhteisö.
Kansainyhteisö.
Annetaan sydämellinen kiitos taistelijoillemme.
Nyt tämän ihanan päivän jatkoksi
poikani Sebastian on valmistellut pari sanaa.
Kiitos. On kunnia ja etuoikeus
olla kanssanne täällä tänään juhlimassa...
- Mitä hän tekee? - Anna tulla.
Tiedän, että monet teistä eivät ajattele hyvää minusta.
Tiedän, että kai ansaitsen sen.
Nyt vaaditaan pitkä matka,
jotta ansaitsen luottamuksenne ja elän perintöni arvoisesti.
En osaa kuvailla, mitä tämä paikka merkitsee minulle.
Mutta isoisäni osasi.
Pyydän nöyrästi teitä kuuntelemaan kanssani viisaita sanoja
presidentti Miltonilta, Kansainyhteisön perustajalta.
Älä viitsi. Kansainyhteisö on rakennettu paskan uskomiselle.
Epätoivoiselle tarpeelle uskoa,
että vanha amerikkalainen unelma on yhä totta.
"Kaikki on mahdollista." "Voisimme nousta asemamme yläpuolelle."
Se on hiton vitsi.
Todellisuus on, että köyhät pysyvät köyhinä,
jotta rikkaat voivat tehdä, mitä helvettiä haluamme.
Peli on peukaloitu. On turha uurastaa.
Kristus, äitini valitsee itse arvonnan voittajat.
- Eikä millään sillä ole väliä... - Tiesin sen. Minähän sanoin.
...eikä mikään koskaan muutu.
Ämmä!
Pysäytä se nauha.
- Odota. - Mene.
He ovat liian tyhmiä näkemään sen.
Hei.
- Kokoontukaa kehään. - Pysykää rauhallisina.
Kukaan ei laukaise asettaan.
Lopettakaa.
Perääntykää. Perääntykää hei. Menkää takaisin.
Kulkijoita!
Mätänijöitä! Aukiolla on mätänijöitä!
Palaa tänne. Sinä kuolet.
Tango. Kaikki yksiköt aukiolle.
Kuolleet ovat muurien sisällä. Te kuusi, tulkaa mukaani.
Turvatkaa kuvernööri, kunnes kuulette suoraan minusta.
Minne menet? Sinun pitäisi suojella minua.
Työni on suojella Kansainyhteisöä.
Judith.
- Tule. Mennään. - Anna ase minulle.
He tarvitsevat apuamme.
Teemme tämän yhdessä. Tule.
Tyhmä ämmä. Olet mitätön.
Apua! Auttakaa minua!
Auttakaa minua!
- Ei! - Meidän täytyy lähteä.
Apua!
Ei!
Auttakaa minua!
Auttakaa minua! Apua! Auttakaa minua!
He ovat liian tyhmiä näkemään sen.
Älä viitsi. Kansainyhteisö on rakennettu paskan uskomiselle.
Epätoivoiselle tarpeelle uskoa,
että vanha amerikkalainen unelma on yhä totta.
"Kaikki on mahdollista." "Voisimme nousta asemamme yläpuolelle."
Se on hiton vitsi.
Todellisuus on, että köyhät pysyvät köyhinä,
jotta rikkaat voivat tehdä, mitä helvettiä haluamme.
Tekstitys: Jari Vikström