Vi er kommet så langt. Vi har mistet så meget.
Du lænkede min bror til et tag og efterlod ham der?
Det er svært at have tillid, når alle brat kan forsvinde.
Men de, der dør, og de, der forsvinder, er ikke tabt for evigt.
Det tror jeg på. Det er jeg nødt til.
- Husker man deres stemmer... - De har brug for dig.
...lever de videre.
Fremtiden tilhører os nu.
Smid jeres våben. Bliv der.
- Dræb ham. - Sænk kniven.
- Gør det, eller vi skyder. - Slip ham. Nu.
Alle træder tilbage.
Du hørte ham. Sænk dit våben.
Det handler ikke blot om dig. Jeg har brug for ham i live.
Dixon. Ikke her.
- Ikke sådan. - Vælger du den skiderik?
- Gjorde jeg det, ville du være død. - Gør, hvad du skal.
Daryl.
- Hvad har du gjort? - Jeg har indgået en aftale for os.
Bare rolig. Han overlever.
Så er tavlen bare visket ren?
Gæld, død på begge sider.
Vi får forsyninger, vand, våben.
Pamela skaffer alt til vores genopbygning.
- Kvit og frit. - Så vi tager bare hjem?
Det beslutter hver enkelt.
- Hvad får Pamela ud af det? - Hornsby.
Vi fortæller folk, hvad han gjorde herude
og i huset, hvor folk døde.
- Han vælter på det. - Det handler om at redde hendes søn.
Det er ikke vores problem længere.
Vi taler om det med vores folk, når de kommer.
Vi har meget at tænke over.
De dræbte de fleste af vores folk.
Har andre noget?
Det vigtigste er, at vi er sammen.
Jeg vil ikke køre sololøb længere.
Jeg stoler ikke på dem. Men siger I, at aftalen får os hjem
med vores egne regler, mener jeg, det er risikoen værd.
All right.
Gider du flytte mig lidt?
Jeg sidder på en myretue.
Væn dig til det.
Jeg troede, vi kom så godt overens.
Hvor mange af mine mænd fik du dræbt?
Mercer. Jeg troede, at du havde indset det nu.
De er ikke dine mænd.
Du må hellere komme i gang.
Du sendes tilbage til Commonwealth og stilles for retten.
Pamela, det er bare os to. Drop skuespillet.
Det er ikke skuespil. Du er gået for vidt.
Seriøst?
Du har aldrig haft et problem med min håndtering af jobbet før.
Vi taler ikke om fortiden. Men om nu.
Og du har lavet noget af et rod.
Øjeblik.
Du overlever, hvis du spiller kortene rigtigt.
Men dit liv i Commonwealth er forbi.
Forbi?
Efter alle de år og efter alt, jeg har gjort for dig...
Hold op. Du har først og fremmest hjulpet dig selv.
Du ville bevise, at verden tog fejl.
Du nægter at se det, men jeg er blevet til noget.
Du er en vred, vildfaren lille dreng, Lance.
Du forsøger at vinde et spil, men er for dum til at indse,
at du aldrig har spillet en rolle i det.
Du har brug for mig.
Sker der mig noget,
kan visse alliancer i Commonwealth,
visse stabiliserende faktorer, blive et problem.
Uanset hvilket spil du spiller, har jeg i høj grad en rolle.
Lance Hornsby misbrugte sin stilling
og forvoldte andre store lidelser.
Men takket være hjælp fra venner, allierede
og vores engagerede bevæbnede styrker
var det ham umuligt at flygte.
Og jeg lover alle, at retfærdigheden vil ske fyldest.
Det klarede hun perfekt.
Hornby tager skraldet, Sebastian skøjter let hen over.
I morgen er det grundlæggernes dag
og en mulighed for vores fællesskab at samles og fejre,
hvad der virkelig gør Commonwealth stor. Dets befolkning.
Og det vil vi fejre.
Vi glemmer ikke, men vi vil overvinde det.
Fordi vi er Commonwealth.
Der må være mere, vi kan gøre.
Dine folk rejser. Det er ikke dit problem længere.
Jeg står stadig her.
Det ved jeg. Tak.
Vil du kunne overveje en ændring af scenariet?
Du har vist mig dit hjem. Jeg kan vise dig mit.
Måske en dag.
Men ikke endnu.
Vi sikrer os, at Oceanside er okay.
Jeg indvier Cyndie og Rachel i planen og ser, hvad de behøver.
Det vil tage tid at få alle gjort klar
og samle forsyningerne.
Tag til Alexandria først. Det er i bedre form end Hilltop.
- Vi ses der. - God rejse.
- Er du sikker på, du vil med? - Ja.
Jeg har været på farten et par uger, så hvad betyder et par til?
- Hej. - Hej.
Oppakningen er klar. Jeg henter noget vand.
Tak.
"Hvad er et par uger?"
- Undskyld. - Du skal ikke undskylde.
Nej, bare...
Henry.
Jeg har ikke glemt ham.
Det er bare...
Grib lykken, hvor du kan finde den.
Og undskyld ikke for det.
Ja?
Ja.
- Er du okay? - Ja, det tror jeg.
- Tak, fordi du reddede hende. - Tak, fordi du reddede mig.
- Tak er overflødig. Vi gør det bare. - Ja.
Kom her. Pas på derude.
I lige måde.
Vi er hurtigt tilbage.
Det er okay.
Værsgo. Det er din.
Jeg vil ikke have den.
Okay.
Min mor talte om den dag, hun lagde sværdet bag sig for altid.
Ikke at vi var helt i sikkerhed,
men hun følte, hun ikke havde brug for det længere.
Opbevarer jeg den, bliver tingene, som de var.
- Men de bør være bedre. - Det bliver de, når vi kommer hjem.
Hvordan? Hjemme er brudt sammen.
Og hvad med folk her? Bør vi ikke blive og hjælpe dem?
Gjorde du og mor og far ikke det i Alexandria og Hilltop?
- Det var noget andet. - Nej.
Forskellen nu er,
at du stikker af.
For fanden da. Hold op.
Hold op.
Bare hold op.
Lotteribilletter her. Køb jeres lotteribilletter her.
Et nyt liv for en dollar.
Du behøver ikke trække rundt med den længere.
Jeg vil nødigt skuffe ungerne.
- En anden kan sikkert gøre det. - Ja.
Måske nyder jeg bare motionen.
Du kommer ikke med, vel?
Handler det om behandlingen, har vi masser af medicin.
Det sørgede jeg for. Måske kan Tomi komme med.
Det er ikke det.
Min plads er her.
Da jeg tog afsted med Eugene og Yumiko,
var vi alle desperate efter hjælp.
Og jeg var desperat efter at gøre en forskel en sidste gang.
Men dette sted, disse mennesker
og du
gav mig en ny chance for at gøre endnu mere.
Så det vil jeg gøre.
Jeg vil hjælpe folk i et andet rige, før det styrter sammen.
Kom her.
- Det gør vi. - Okay.
Det kan vi alle gøre.
I dag er en mindedag for dem, hvis liv gik tabt
under grundlæggelsen af Commonwealth.
Deres mod og tapperhed befæster vores mure,
beskytter vores familier, fremtiden og selveste Amerika.
Hvis de hører det, hvorfor skal jeg så holde tale?
Der er visse ting, du må gøre,
hvis du skal lede dette sted.
Max, vil du...
"Det er et stort privilegium at stå hos jer i dag,
"hvor vi ærer grundlæggelsen af vores fantastiske hjem."
Sådan noget fis. Det er overflødigt. Jeg vil lede, for jeg er en Milton.
Du har sat nok på spil med din stupiditet.
De skal se, at du intet har at skjule
og mindes om, at du er hans barnebarn.
- Det er jeg. - Så vis dem det. Vis mig det.
- Det vil jeg gøre. - Det ved jeg.
Politik var heller ikke mit første valg.
Du blev født til at lede dette sted.
Det ser ud til, at du har en del fostervand.
- Hvad betyder det? - At du er på rette sted.
Det kunne være blevet et problem,
men nu holder vi øje, og alt bliver fint.
- Det bliver ikke for virkeligt? - Nej.
Nej.
- Men det er virkeligt. - Det skal nok gå.
- Jeg kan ikke blive her. - Ja.
Det kan jeg ikke.
Folk stoler på os.
Jeg kan ikke sætte deres liv på spil.
Jeg hører konstant min fars stemme i hovedet,
der siger: "Dit liv er ikke dit eget, når du får børn.
Det ændrer sig for altid."
Jeg har altid ønsket at vide, hvad det betød. Nu gør jeg.
Og jeg hører hele tiden Ian og Jessie.
Og alle de mennesker, de dræbte.
Vi behøver ikke det her sted.
For det er os nu.
Ja.
Hvor er Judith?
- R.J., hvor er Judith? - Det må jeg ikke sige.
Hun skulle pakke.
Det sagde jeg, men hun sagde, hun ikke kom med.
Hvor gik hun hen?
Det ved jeg ikke.
FEJRING AF GRUNDLÆGGERNES DAG
Vi finder hende.
Jeg er ikke god til at være forælder.
Men det er du nu.
- Hvad ville han gøre? - Rick er her ikke. Det er du.
Det er underligt at blive forælder.
Da Sophia blev født, anede jeg ikke, hvad jeg gjorde.
Jeg vidste kun, at jeg elskede hende.
Så lille. Stolede blindt på mig.
Det var belastende at træffe en beslutning.
Vi håber bare, at vi træffer de rigtige.
Du finder ud af det. Det ved jeg.
Ja.
- Det er nok ikke en god idé. - Vi har ikke noget valg.
- Selvfølgelig har vi det. - Eugene, jeg må gøre noget.
Jeg har arbejdet for hende i årevis.
Selv hvis jeg ikke vidste, hvad der foregik,
vidste jeg, at Sebastian var dårligt nyt, og jeg accepterede det.
Du ved ikke, hvordan det er at føle den slags skyld.
Du ville blive overrasket. Jeg er bekendt med skyldens byrde.
Jeg var stolt af os.
Jeg vænnede mig til tanken om, at intet ville ændre sig.
Som om vi var fanget i den gamle verden.
Så hvorfor skulle vi ikke hige efter noget bedre?
Og den tanke var rar.
Måske kunne vi ændre tingene.
Men det hele er udslettet.
Så jeg må prøve for enhver pris.
Men vil du ikke gøre det, hvis det er for meget...
Jeg ønsker vores sikkerhed. Vi kan ikke stole på ham.
Men tror du, der er en chance for, at han kan hjælpe os,
så følger jeg trop.
Og jeg vil gøre mit bedste.
- Jeg troede, du var taget afsted. - Ikke helt.
Næring for samtale.
For alle de gange, jeg fik dig ud af en celle?
Jeg er overrasket over, du ikke kan gøre det for dig selv.
Hvem siger, jeg ikke kan?
Jeg prøver ikke at tage tingene personligt.
- Sådan er spillet. - Kan jeg være til hjælp?
Det er et vagt udspil.
Du vil have noget, spørg.
Jeg leder efter oplysninger, der kan skade
Pamela eller hendes afkom.
Det er en svær en.
Jeg ville gerne hjælpe.
Men ironisk nok er Pamela skyld i, at jeg stadig er i live.
Et venskabeligt råd?
Går du efter Milton-familien, knuser de dig.
Pamela er den bedste. Folk krævede hendes søns hoved.
Nu danser de i gaderne og fejrer Milton-arven.
Grundlæggerne af Commonwealth.
Så tro mig, du gør klogest i
at opføre dig pænt over for Pamela og hendes sadistiske søn.
Eugene, sig det også til din kæreste.
Hun er så god til at gemme sig lige for øjnene af Pamela.
Hun bør fortsætte sådan.
Jeg ønsker ikke, at I to ender i en celle som min.
I må begge leve med det.
Medmindre I er villige til at brænde det hele ned.
COMMONWEALTHS FØRSTE KRISTNE KIRKE
I henhold til de de ti bud skal I gøre,
som jeg har befalet jer.
Vær stærke og modige.
Frygt dem ikke,
for det er Herren, jeres Gud, som følger med jer.
Han vil ikke forlade jer eller svigte jer.
- Min sidste prædiken. - Ikke din sidste.
- Kom nu. - Har alle pakket?
- Skal jeg tage noget til dig? - Mine sognebørn har bragt mig mad.
Vi kan nyde fru Brennans ambrosia på vej hjem.
Det er lige dig.
Jeg troede ikke, jeg kom tilbage til det her.
Til ham.
Men det gjorde jeg.
Det skyldtes menneskene på disse bænke.
Du gav også dem noget.
Og det, du gav, vil være her længe efter, du er væk.
Ja.
Gid de var kommet med candyfloss i stedet.
Det er det samme hvert år.
Vi stiller det hele op, tager det ned igen
og ser ikke engang hovedbegivenheden.
Pyt med det, så længe jeg kan høre lotterinumrene blive råbt op.
Jeg lover, jeg glemmer alt om dig, når jeg vinder.
Kan vi hjælpe jer?
- Jeg ville ikke bekymre dig. - Det ved jeg.
- Jeg... - Du ville bare være alene.
Det forstår jeg.
Jeg havde sådan et sted.
Når jeg ville gemme mig og ikke gå hjem.
- Hvor tog du hen? - Der var en flod bag mit hus.
Jeg gik derned og ventede på, at min far faldt i søvn.
Var du ofte alene?
- Ja. - Jeg kan godt lide at være alene.
- Det foretrækker jeg af og til. - Så kan man tænke.
Og finde ud af tingene.
- Du må undskylde før. - Det er okay.
Jeg ved ikke, hvad jeg laver.
Jeg prøver hårdt.
Gid tingene var, som du vil have, de skal være.
Sådan bør de være. Men det er de ikke.
Og jeg skal beskytte dig.
Jeg beholder pistolen lidt, indtil du vil have den.
Eller ej.
Men du hænger på mig.
- Okay? - Ja.
Må jeg sige farvel til mine venner?
Ja. Hjælp mig op.
"Det er et privilegium at være hos jer i dag,
"hvis vi ærer grundlæggelsen af vores fantastiske hjem."
- Jeg lyder som en nar. - Du bliver alle tiders.
Det er til senere, og jeg tager hjem og skifter.
Det lyder godt.
Det er noget fis.
Hey.
Tak.
Vil du gøre det?
Jeg har vist ikke noget valg.
- Det har du. Som os alle. - Ikke ifølge min mor.
Det burde være min bror.
Det var ham, hun ville have. Jeg er bare den, der stadig er her.
Du kan blive mere end det.
Er det sådan, det er? Du er bare hendes lakaj.
Du får mig til at gøre, hvad hun vil have.
Jeg arbejder ikke kun for din mor. Jeg er borger.
Okay.
At lede er ikke kun at give hendes ord videre.
Lidt sandhed kan være vejen frem. Det respekterer folk.
Folk vil ikke have ærlighed.
De vil have at vide, at alt er okay,
så de fortsat kan overhøre, at verden er et rod.
Det passer ikke.
Commonwealth er opbygget på fis.
Et desperat behov for at tro,
at den amerikanske drøm stadig eksisterer.
"Alt er muligt." "Vi kan hæve os fra vores sociale stand."
Det er fandeme en joke.
Virkeligheden er, at de fattige forbliver fattige,
så de rige kan gøre, hvad fanden vi vil.
Spillet er manipuleret. Man kan ikke hive sig selv op.
Min mor håndplukker lotteriets vindere.
Og det er ligegyldigt og intet vil nogensinde ændre sig.
Men de mennesker, som du tror, vil have ærlighed...
De er bare for dumme til at se det. Det er ynkeligt.
Det lød, som om du mente det.
Men måske vælger du blot at være et forkælet røvhul.
Hvis alle forventer det, hvem kan du så skuffe?
Ja. Mor dig.
Flot klaret.
Lotteribilletter her.
Alle har brug for en chance.
Er du okay?
- Mine damer og herrer... - Jeg klarer mig.
...vær venlige at sidde ned, for nu begynder hovedbegivenheden.
Det er vores formand.
Borgere i Commonwealth, er I klar til at overvære
en uforglemmelig kamp?
Pas på.
Okay.
Åh gud.
En, to, tre.
Commonwealth.
- Lad mig høre det. - Commonwealth.
Commonwealth.
Lad os give de kæmpende en hjerteligt tak.
Og nu som fortsættelse på denne vidunderlige dag
har min søn Sebastian forberedt et par ord.
Tak. Det er en ære og et privilegium
at stå hos jer i dag og fejre...
- Hvad laver han? - Kom nu.
Jeg ved, at mange af jer ikke kan lide mig.
Jeg ved, at jeg fortjener det.
Det vil kræve en lang vej
at gøre mig fortjent til jeres tillid og leve op til min arv.
Jeg kan ikke beskrive med ord, hvad dette sted betyder for mig.
Men det gjorde min bedstefar.
Med stor ydmyghed beder jeg jer lytte til de kloge ord
fra præsident Milton, grundlægger af Commonwealth.
Commonwealth er opbygget på fis.
Et desperat behov for at tro,
at den amerikanske drøm stadig eksisterer.
"Alt er muligt." "Vi kan hæve os fra vores sociale stand."
Det er fandeme en joke.
Virkeligheden er, at de fattige forbliver fattige,
så de rige kan gøre, hvad fanden vi vil.
Spillet er manipuleret. Man kan ikke hive sig selv op.
Min mor håndplukker lotteriets vindere.
- Og det er ligegyldigt... - Jeg vidste det.
...og intet vil ændre sig.
Kælling!
Stop båndet.
- Vent. - Nu.
De er bare for dumme til at se det.
- Saml jer i ringen. - Alle forholder sig i ro.
Ingen affyrer deres våben.
Træk jer tilbage.
Vig tilbage.
Zombier!
Zombier! Vi har zombier på pladsen.
Kom tilbage. Du er død.
Tango. Tango. Tango. Alle enheder til pladsen.
Zombierne er inden for murene. I seks kommer med mig.
Beskyt guvernøren, indtil I hører direkte fra mig.
Hvor skal du hen? Du skal beskytte mig.
Mit job er at beskytte Commonwealth.
Judith.
- Kom. Så er der afgang. - Giv mig pistolen.
De behøver vores hjælp.
Vi gør det sammen. Kom med.
Dumme kælling. Du er nul og niks.
Hjælp mig!
- Nej! - Vi må væk.
Hjælp!
Nej!
Hjælp mig!
De er bare for dumme til at se det.
Commonwealth er opbygget på fis.
Et desperat behov for at tro,
at den gamle amerikanske drøm stadig eksisterer.
"Alt er muligt." "Vi kan hæve os fra vores sociale stand."
Det er fandeme en joke.
Virkeligheden er, at de fattige forbliver fattige,
så de rige kan gøre, hvad fanden vi vil.
Oversættelse: Maria Kastberg